Jamen dog.
Den mægtige Skorpionkonge.
Bær over med vores festligheder, men vi kan ikke begribe vores held.
Vi har både befriet verden for en akkadier
og på samme tid
slettet minderne om dine legendariske nederlag.
Til dit folk.
Og til din dronning.
Din dronning var en stor troldkvinde.
Kunne hun virkelig ikke forudse sin egen død?
Troede du virkelig,
at du skulle være en førerskikkelse?
Akkadiere kan kun bruges til én ting:
Ødelæggelse.
Du formåede nærmest, ene mand, at udslette en civilisation,
det tog over 3.000 år at opbygge.
Mathayus, den engang så betydningsfulde Skorpionkonge,
har mistet sit rige og sin elskede dronning.
Han har intet at leve for
og ønsker kun en behagelig død, mens han søger efter jordisk guld
og frihed for den smerte, der plager ham.
Kong Horus, den mest magtfulde hersker i verden,
står over for en krise, der kan koste ham kongeriget.
Hans broder, Talus, en ubarmhjertig kriger,
har taget en legion med til det fjerne østen for at røve deres skatte
og samle en hær stærk nok til at erobre Horus' kongerige.
Talus marcherer for øjeblikket mod kong Ramusans palads,
Horus’ sidste allierede i den kendte verden
og vogter over den legendariske De dødes bog.
Horus skal bremse Talus, inden han får fat i bogen
og gør Ramusans folk til slaver.
Han har brug for en frygtløs mester,
der er rede til at påbegynde, hvad der uden tvivl er en selvmordsmission.
Godt klaret, Mathayus.
Imponerende, at du slog Siris.
Han var en af mine mest værdsatte militærrådgivere.
Det er da morsomt. Han så ikke ud til at have hovedet til krig.
Humor fra en akkadier, så har jeg set det med.
Vi opsnappede en af hans kurerpakker. Den viste alle vores forsvarsbastioner.
Hvem arbejdede han for?
Min broder. Talus.
Da min fader døde og efterlod kongeriget til mig,
blev Talus meget vred.
Han mente, han var den retmæssige arving til tronen.
Med forlov, Deres Højhed, jeg har noget vin
og en lille hær af haremspiger til at fordrive natten med.
Kan vi ikke bare gå til den del, hvor De siger, hvem De vil have dræbt?
Din royale nobelhed holdt ikke længe.
Ledsag mig.
Kongen.
De kalder ham Kobra. Han er leder af modstanden hos stammerne.
Navngivet efter et giftigt væsen. Det skulle jeg da også have tænkt på.
Når han opdager, at du skal beskytte kong Ramusan,
håber jeg, han kommer for at hjælpe.
Dine chancer for at overleve er mikroskopiske, Mathayus.
Hvornår tager jeg af sted?
I morgen.
Så må jeg hellere få begyndt på den vin.
Du skal bare holde Talus beskæftiget, indtil jeg kan få min hær mobiliseret.
Kong Ramusan giver dig 10.000 stykker guld,
når du har færdiggjort din mission.
Jeg giver dig yderligere 10, når jeg ankommer.
Hvis du altså lever længe nok til at hente dem.
Jeg sender nogen med dig.
Jeg arbejder alene. Det ved De da.
Mathayus, du kan potentielt komme til at hjælpe mange mennesker.
Det her kan måske frelse dig fra fortidige synder.
Jeg får aldrig frelse fra fortiden.
Guderne vil forbande min bortgang, og jeg vil takke dem for den.
Jeg gør det kun for pengenes skyld.
I slås alle som små piger.
- Hvilken af dine... - Idioter.
...stolte krigere skal ledsage mig?
- Hvem kan udfordre mig? - Ham der.
Den abe?
Under hvilken sten gravede I ham op?
Han var blandt de få overlevende fra belejringen af Babylon.
Vi tog ham ind i vores rækker
på grund af hans enestående færdigheder.
Han er ikke inde i varmen endnu.
Græd ud i din mors skørter!
Hvorfor mon.
Din hat ser dum ud.
Morder!
- Deres Højhed, tror De virkelig, at... - Jeg redder Dem, Herre!
Modbydelige akkadier, kom her. Jeg skal mase dig.
Fingrene væk, sindssyge person!
Olaf, er du blevet fuldstændig stupid?
Han er en akkadier, Herre! Han er kommet for at dræbe Dem!
Han arbejder for mig.
Olafs hengivenhed over for riget
har tendens til at overskygge hans sunde fornuft.
Jeg beklager.
Og du arbejder med ham.
Arbejder? Hvabehar?
En jagt.
Lad os drikke!
Har du badet i kamelmøg her til morgen?
Jeg dufter af kriger!
Guderne være lovet, at mit kongerige er i sikre hænder.
Gør dem klar til rejsen.
Jeg mødte en pige fra Sodoma
Med overskæg og fyldig popo
Hun blinkede og sagde mens hun gav mig en dram
"Er det store fødder, du vil ha', er det mig, du skal ta'!"
Jeg hørte engang noget om en akkadier.
Beretninger om utrolige bedrifter i kamp.
En mand så mægtig, mange troede, han var delvis gud.
Jeg ved ikke meget, men jeg ved dog,
at du ikke er akkadier.
Det er bare en gang pladder.
Jeg har lyst til fåremave fyldt med fårekyllinger.
Du spiser garanteret som en fugl.
Hvad er det med dit hår?
Hvordan bliver det så glat og skinnende?
Redte din mor det 100 gange hver aften?
Eller havde bedste en opskrift, der gik i arv gennem generationerne?
"Lidt flagermuselort med et hint af abetestikler."
Jamen dog. Så kom der en mand ud af dig.
Det lykkedes mig også at få dig til at holde mund.
- Vil du slås, akkadier? - Jeg er klar.
Kalder du det at slå, prinsesse?
Eller gør du kur til mig med de kærtegn?
Du store fåreknepper?
Ned med dig, akkadier.
Ned til mine fødder, hvor du hører til.
Det er jeg ked af. Gik det ud over dit hår?
- Vent. Lad mig ordne det. - Godt forsøgt.
Hvordan føles det her, dit lille svin?
Kan du lide mit ansigt? Skal du ikke lidt tættere på?
Giv os jeres guld, eller I får halsen skåret over.
Gå hjem til mor.
Hov! Hvad laver du?
Jeg skulle hilse fra min mor!
De er tåber.
Etbenede får bevæger sig hurtigere end dig.
- Glem dem. - Det ved du alt om!
Kys mig, min dyrebare.
Det var det letteste røveri, vi har lavet i årevis.
Så er det nok, akkadier!
Det er lækkert.
Sådan nærer man en ild.
Lad os gøre jer ædru.
Ingen rører ved mine ting!
Forbrydelse betaler sig ikke!
Olaf, min må gerne være rosa!
I kan da i det mindste se, hvor I skal hen!
Ikke dårligt. Du er måske akkadier trods alt.
Det var sjovt. Jeg fik næsten sved på panden.
Hvor har jeg lagt min skat?
Der er du.
Det er en dejlig lejr.
Det var sødt af dem at stille den op for os.
Det var en god dag.
Det var det sandelig.
Hvor kommer du fra?
Jeg har ikke set din slags i ørkenen før.
Jeg er en teuton fra Germanien.
Landet fyldt med bjerge, sne
og is.
- Græder du? - Nej.
Jeg fik lidt snavs i øjet.
Hvordan landede du her?
Jeg kom for at kæmpe i de store ørkenkrige efter guld.
Jeg skulle tage mit udbytte med hjem,
men jeg har ikke tjent den formue, jeg håbede på.
Når vi har hjulpet denne ynkelige konge,
får du den.
Og jeg kan vende hjem til min Olga.
Olga og vores 17 døtre.
- Sytten døtre? - Ja.
Jeg afventer stadig en søn.
Man kan jo ikke påstå, du ikke har øvet dig.
Hvad med dig? Hvad er din historie?
Jeg har ingen historie.
Jeg vil bare gerne vide, hvor du er fra, broder.
Vi er ikke brødre. Er du med?
Hvem har pisset i din vinsæk?
Lad os hvile. Vi har mange rejsedage foran os.
Olaf, din ånde lugter af rådden yakokse.
Almægtige guder! Hvad får I normalt serveret?
Olaf. Olaf!
Olga?
Farvel, Olaf. Dø godt.
Jeg har hørt fortællinger om sådanne bæster. De ser sultne ud.
Løb ikke.
Jeg løber!
Herre, der er nyt fra kong Ramusans palads.
Talus har erklæret krig mod Ramusan.
Hent mine resterende generaler.
Vi marcherer i nat.
- Hent dem! - Ja, Herre.
Ved guderne, Talus,
dit blod skal udgydes af mig.
Junglen er kendt for at sluge mænd hele.
Jeg har hørt om halvmenneskeaber, der drikker menneskeligt blod.
Tilgiv mig, hvis jeg ikke synes, en barbar nordfra
er ekspert i junglekrigsførelse.
Med lidt held, når vi Ramusans palads ved solnedgang.
Herre, vi har fanget en af Kobras rebeller til afhøring.
Ramusans hær er i bevægelse,
men kongen er stadig i paladset med De dødes bog.
Og stadig ingen tegn af Kobra.
Hvad har vi?
Embedsmand?
Eller er jeg for flink ved disse hedninger,
når jeg tror, at de har en normal kommandovej?
Hvor er Kobra?
Planlægger han et baghold?
Han har ikke vist sig i flere dage. Hvor er han?
Jeg burde nok tale lidt højere.
Kan du høre mig nu?
Horus sender en hær,
hvis han da ikke allerede har gjort det.
Vi må ikke vente med at tage Ramusan.
Udtag nogle mænd til at angribe i nat.
Jeg kan give dig to mere. To til dig.
Kom og nyd en flot kobra. Kom og nyd kød.
- Meget billig. - Tak.
En fed kylling til dig.
Deres Højhed!
Vi har opdaget et detachement fra Talus’ hær, fra syd!
- Ind i paladset! - Kom så.
- Hurtigt! - Ned ad rebet. Kom!
Vær klar til at lukke portene.
- Af sted! - Hurtigt!
Olaf, vi kommer måske for sent.
Får vi stadig guldet, selvom vi er sent på den?
Koncentrer dig. Se lige der. De er Talus’ mænd.
Jeg får det til 50 mænd i Talus’ royale farver.
Der er snarere 60 eller 65.
Vi skal have en plan.
Skal vi? Kunne vi ikke bare løbe skrigende derned,
slå på brystet og forsøge at skræmme dem til døde.
Det er ikke nogen ringe idé.
Sikr porten!
Sikr hoveddøren!
De er kommet efter De dødes bog.
De er snigmordere.
Talus ønsker, jeg skal dø æresløs,
mens mit folk forsvarer det land, de har ejet i århundreder.
Han må ikke kende til en sejrs sødme,
kun kobbersmagen af hans eget blod. Har jeg ret?
Hvad er det her?
Forsvar porten!
Vi kunne prøve et gorillaangreb.
Chimpanser angriber i flok,
som en hær, der prøver at overmande fjenden.
Gorillaen får ingen hjælp fra andre.
Han får fjenden til at komme til ham.
Mere udspekuleret. Mere farligt.
Én gorilla er bedre end 50 chimpanser.
Du er vist ikke så dum, som du ser ud.
Eller lyder som. Jeg undlader behændigt at omtale lugten.
Hvad mener du? Jeg dufter skønt.
Kom med dyrene! Anden stilling!
Det er tid til kamp.
Lad os splitte nogle kranier.
Slå stigerne tilbage!
Horus har forladt os!
Hold jeres stillinger!
Halløj. Olie.
Kæmp med mig til det sidste!
Må vi ikke få livet, vil vi have æren!
Træk jer ikke tilbage!
Gå mod væggen!
Omgrupper!
Jeg skulle aldrig have stolet på, at en fremmed ville hjælpe os.
Der er noget udenfor!
Angrebsformation.
Hurtigmarch. Formation!
Vi kan ikke se dem!
Horus har indfriet sit løfte.
Lad os finde guldet.
Herre, akkadieren
og denne fyr.
Forventede De at se diplomater?
Ja, faktisk.
Vi kunne have bedt de slemme fyre, lade kongen være i fed.
Stop.
Men vi er taknemmelige for hjælpen fra Kong Horus.
Og ikke et sekund for tidligt.
Dine mænd får min hjerteligste invitation til at besøge paladset.
- Mine mænd? - Din hær.
De mænd, der venter i junglen.
- Der er ingen hær, Deres Højhed. - Kun os.
Jeg er i hvert fald imponeret.
Tak.
Det skulle jo normalt fejres med en sejrsfest, men...
Men De har ikke råd til at bruge noget af vores guld på det.
Ja, vi må lige snakke om det guld.
Der er ikke noget.
Det lød næsten, som om han sagde, der ikke er noget guld.
Det kan ikke være sandt.
Træk dit sværd, din idiot.
Nej, læg jeres sværd væk.
Der er ikke noget bedrag.
Mit tilbud til kong Horus blev givet i god tro,
men krig koster,
og denne krig har kostet mig alt.
Når det så er sagt,
så har I begge rejst langt for at komme os til undsætning,
og dette kongerige står i dyb gæld til jer.
I må betale i skatter.
Det kan også godt lade sig gøre,
hvis det er noget meget værdifuldt.
- Ved guder, det... - En skønhedsåbenbaring.
Minder mig om min Olga.
I misforstår.
Jeg foreslår ikke kunsten som belønning,
men snarere dets motiv.
Min datter, prinsesse Silda.
Jeg vil give min datters hånd som belønning.
Heldige svin.
Godt nok. Jeg accepterer.
Det er uden tvivl svært at afslå,
men har du glemt, at vi er to?
Halskæden, hun bærer, er medaljonen: Gudernes øje.
Jeg troede, det var en myte, tyve fortalte deres børn ved sengetid.
Siger du, den er ægte?
Åbenbart.
Guderne være lovet.
Vi tager den.
Ja.
Noget døde indeni dig.
- Hvor er prinsessen? - Talus har hende.
Han bortførte hende for at tvinge mig til overgivelse.
Jeg elsker min datter højt, men mit folk kommer i første række.
Jeg holder Talus hen her, mens du redder Silda.
Frels min datter, og I er sikret en plads ved det kongelige bord.
Dig og en prinsesse.
I tager livet af mig.
I sigter stadig bedre end mine paladsvagter.
Jeg kunne tænke mig at løsne dine hænder, inden jeg dør af sult.
Se på mig.
Det var bedre.
Du skal helt sikkert blive min dronning.
Selvom din modstand mod mig er lige så slem,
som din sympati for de vilde i junglen, du kalder dit folk.
De er ikke mere folk,
end de aber i paladset, der tørrer mig bagi.
Forstår du?
Jeg er en godhjertet,
meget underholdende hersker, der fortjener din hånd.
Det vil du komme til at se.
Det vil du, eller også skraber jeg dine øjne ud og giver dem til ravnene.
Herre! Nyheder fra øst.
Mine mestre har modstået Talus.
Kong Ramusans palads er sikret.
Talus forbereder sig vist på et slag.
Lige der. Stil dem på række.
- Hvor skal fangerne hen? - De skal til frontlinjerne.
Hvad nu?
Jeg har en plan.
Bare jeg ikke er med i den.
Hvad skal du, hedning?
Jeg har hørt, I betaler for kanonføde.
Der vanker et stykke sølv for hver dag, man overlever.
- Du ser fin ud. - Nej, nej. Ikke mig.
Min slave her...
Han kan måske vare en hel uge, ham her.
Hav det fornøjeligt.
Denne vej.
- Herre. - Ja?
En budbringer kommer med nyt. Deres attentatmænd har ikke fået paladset.
De blev besejret af en udefrakommende styrke.
Budbringeren antager, at Kobra hjalp Ramusan.
I formation!
Hvor ved du det fra?
Budbringer. Er du en troldmand?
Eller spekulerer du?
Vær ikke bange.
Kun en hjerteløs slyngel ville dræbe budbringeren.
Dræb ham.
Vent. Nej! Nej!
Gør en hurtig ende på de vilde, fremad uden nåde.
Ramusans hær nærmer sig, Deres Nåde.
Gør klar til kamp!
Angrebsorden!
Stilling!
Af sted! Af sted!
Lad hornene blæse!
Ladning!
Fyr!
Silda.
Ved guderne.
Jeg er kommet for at befri dig.
Vær dog stille. Du alarmerer vagterne.
Jeg prøver at hjælpe dig.
Hvis du ikke stopper, tager jeg dig med til Abdul.
Han skal nok betale godt for at få dig i sit bordel.
Godt arbejde, akkadier. God plan.
Han får pigen, og jeg får disse fjolser. Latterligt.
Er der nogen, der kan hjælpe?
Olaf!
- Olaf! Hvor er pigen? - Kom nu!
De sorte krigere er Kobras mænd.
De har Silda og er ved at slippe væk. Jeg sætter efter dem.
Jeg bliver rullet i æsellort. Lad os slå nogle hoveder ind!
Hvordan mon det går med vores royale gæst.
Lad alarmen lyde.
En eller anden?
Lad alarmen lyde! Lad alarmen lyde!
Herre, prinsessen er væk.
Er hun? Var det Kobra?
Har du mødt disse tyve?
Nej, Herre. De slog mig så hårdt, at...
Jeg vil have pigen!
- Nu! - Ja, Herre.
Fjolser!
Hvem er den mand?
Vi er på samme hold.
Giv mig pigen og medaljonen, så tager jeg over.
Kobra!
Fyr!
Lader du dem undslippe?
Hvorfor sender du ikke en rigtig kriger næste gang?
Her kommer prinsen på den hvide hest.
Din dag er endt lidt anderledes, end du forventede.
Vær hilset.
Som I ved,
har nogle tyve fra modstanden stjålet min kommende hustru.
Eftersom mine mænd ikke er på mærkerne,
og I har vist, at I kan klare udfordringen,
vil jeg gerne bede om jeres tjenester.
Den passer til en bestikkelsespung, og det er vist det.
- Jeg skal have meget mere guld. - Skal ske.
- Og nogle kvinder. - Skal ske.
Der er bonus i vente, hvis du giver mig deres leder Kobras hoved.
De snigmordere, jeg har sendt, er ikke kommet tilbage.
Er udfaldet er gunstigt, er der mere guld i vente, end I kan bære.
At fejle er at dø.
At afslå mit tilbud er at dø.
Hvad siger I så?
Jeg siger, at vi mister værdifuld tid.
Lad mig lige få det på det rene.
Jeg smadrer kranier hele dagen,
i en krig der interesserer mig cirka lige så meget som kamelmøg i ørkenen.
I mellemtiden har du mistet pigen
og medaljonen, og får os sendt ind i den her fordømte jungle
for at bekæmpe en, der er opkaldt efter verdens farligste slange,
som for resten skulle have været på vores side,
således at vi kan blive betalt to gange for det samme job.
- Ikke dårligt, hvad? - Ikke dårligt.
Hvad med medaljonen? Det er derfor, vi er her.
Når vi finder Kobra, finder vi også prinsesse Silda.
Og så vil vi også have medaljonen.
Det virker måske som tilbagegang,
men det skal nok blive til vores fordel.
Lad være med at tage pis på mig, Mathayus.
Hvorfor interesserer Talus og Kobra sig overhovedet for den skøge,
hvis de er så mægtige krigere?
De ved begge, at kun blåt blod kan forene stammerne i dette land.
Hun er symbolet på en ny begyndelse.
Jeg tvivler på, vi får noget guld ud af det her.
Hvad?
Stille. Vi er tæt på.
Min mave trænger til mjød
Mens jeg rider på min krigsganger
Der er kampe at kæmpe og krige at vinde
Jeg slår hovedskaller ind med mit scepter bare for sjov
Fandt du en stor rod?
Noget af en lektie at lære om akkadisk sporing, smukke.
Jeg beklager.
De kan måske høre os, og så ved de, vi er her!
Ja, hvis de opholder sig i faldende vand.
Vi er ikke alene, Olaf.
Jeg vil producere mit eget faldende vand.
Mit livs eventyr, min bare.
Med venner som disse hvem har så behov for kvinder?
Det kommer til at gøre godt.
Åh, guder! Det er så godt!
Hvilke dæmoner er det her?
Hvor er prinsessen?
Jeg har ikke noget udestående med jer. Giv mig Silda, og I overlever.
Stop!
Lad være med at irritere mig.
Så vil jeg hellere slå dig ihjel og finde hende selv.
Fint!
Helt ærligt.
Hvad i dæmonslangens navn foregår der?
Du har ret med hensyn til slangen.
Mathayus, det her er Kobra.
Det var ingen drøm.
Snarere et mareridt.
Lad mig lige få det på det rene.
De er Kobra,
og De blev fanget som Silda, men befriede Dem selv som Kobra?
Ved at iscenesætte min tilbageholdelse kunne jeg frit lede efter Talus’ lejr,
indtil jeg fandt min medaljon.
Så kom I to og ødelagde planen, der havde taget uger at udføre.
Hvis Deres fader havde givet os Deres sande identitet,
ville De ikke have det her problem overhovedet.
Kong Ramusan, min fader, kender ikke min hemmelighed.
Kom, Olaf. Lad os sige farvel.
Hun har ikke engang medaljonen.
Jeg er træt af det her land og dets uhøflige herskere.
- Stop. - Eller hvad?
De siger "stop" igen?
Deres pyjamasindhyllede hær hjælper Dem ikke,
og til trods for Deres åbenlyse talenter, vil det være dumt at tage Olaf og mig.
Vent. Vent lige.
Giv mig en god grund hvorfor.
Jeg kan give dig mange.
Da Talus havde brændt deres landsby ned, søgte de tilflugt her i skoven.
De kan ikke overleve her meget længere.
- Hvorfor viser De os det? - Fordi jeg har brug for jeres hjælp.
Kvinde, jeg rider bare med bølgen. Hvordan skulle jeg kunne hjælpe?
Der er meget, I kan gøre.
Du er, når alt kommer til alt, jo den store Skorpionkonge.
- Hvad sagde De? - Hvad sagde hun?
Du hørte mig godt.
Du slog den onde kong Memnon ihjel og reddede troldkvinden Cassandra.
Hun blev din dronning, og du reddede en hel nation.
- Reddede en nation? - Ren fantasi, kan jeg berolige dig med.
- Mere en legende. - Legende?
Min fader fortalte mig denne historie, da jeg var yngre.
Det lød som et eventyr.
Hun havde hørt om dig i et eventyr.
Stille.
Hvorfor er du så defensiv?
Er det sandt?
Jeg er træt af det her fis.
Lad os komme af sted.
Det kan være, de har hørt den fortælling,
men hvordan kunne De vide, det var ham uden at have set ham?
Det er indlysende, at han er akkadier.
Jeg havde en mistanke om, at han var den store Skorpionkonge,
men jeg var ikke sikker.
Før nu.
Mathayus er en lejesoldat, og ikke den konge, De tror, han er.
Er du ikke?
Herre, vi er parat til at angribe.
En spion er vendt tilbage, men han kunne ikke finde bogen.
Vi tror, Ramusan har gemt den.
Selvfølgelig har han det.
Katapulter, fyr!
Sejren er endelig vor.
Død over fjenderne!
Kæmp til døden!
Beskyt bogen for enhver pris!
Hvis hans tjenende ånder taler sandt, er kong Ramusan flygtet.
Uden De dødes bog? Aldrig.
Når vi finder det hemmelige kammer, finder vi også bogen og dens vogter.
Vi er krigere, Ramusan.
Hold op med at gemme dig og hent bogen til mig.
Det kan være mit sidste åndedrag,
men folkene i dette land vil hæve sig over mine fejltagelser som konge.
Og du vil behøve meget mere end den hær, du havde med, for at knække dem.
Det kan være, du har ret.
Hvis jeg bare havde et våben
til rådighed,
så jeg kunne komme af med disse plager.
Det må I undskylde.
Den er tungere, end jeg troede.
Det er bare en guide, en samling ord, og det er det.
Teksten er ubrugelig...
Uden medaljonen, ja.
- Hathor! - Ja, Herre.
Hejsa.
Jeg finder det temmelig ironisk,
at han også snart bliver en del af denne tekst.
Meget morsomt.
Det er De dødes bog.
Akkadiere kan kun bruges til én ting:
Ødelæggelse.
Jeg ved, du er Skorpionkongen.
Du kan sige, hvad du vil, men dine øjne lyver ikke.
Jeg har muligvis været det, men den mand er død og begravet.
Mange navne kan blive glemt her i livet, Mathayus.
Ordet konge er ikke et af dem.
Hjælp os.
Ønsker de oprigtigt at hjælpe Deres folk, så find en, der ikke svigtede sit.
Guderne får deres vilje,
og end ikke den mægtigste mand kan forhindre det.
Der er flere end 500.000 indbyggere her i landet.
Talus helmer ikke, før han har gjort alle til slaver, i gang med at bygge et nyt imperium.
Derefter vil han marchere mod Horus’ kongerige
med den største hær, der nogensinde er set.
Kæmp ved min side, og vi kan forhindre det.
Måske kan du derefter tilgive dig selv for nogle af fortidens synder.
Jeg tilgiver aldrig mig selv for fortiden.
Så får du aldrig en fremtid.
Mathayus!
Hvor i Odins skampose har du været?
Jeg havde brug for at tænke.
Og drikke.
Er du klar over, hvor længe jeg har kæmpet mig frem her i skoven
og drevet grådige bæster på flugt bare for at lede efter dig?
Holder du ikke snart op med at brokke dig?
Er jagten slut?
Selvom hver fiber i min krop er imod det,
bliver jeg og kæmper.
Men for mine egne grunde.
Når vi har knust Talus og sendt ham tilbage i støvet,
da slutter det for mig.
Vel talt, Deres Højhed.
Hvis du kalder mig det igen,
får du aldrig den søn.
Du får brug for en større daggert.
Du skal glemme alt, du har lært, hvis du skal kæmpe med os.
Se på Yin.
Du der, se på mig!
Kom så, Yin!
Ser du?
Nemlig!
En smækker til insekterne vil være mere nyttig.
Det er godt. Hvad nu, hvis du er insektet?
Du trodser tyngdekraften, afventer, og forudser dine rovdyrs aktiviteter.
Kommer ind under huden på din fjende.
Lad mig vise dig, hvordan vi plejer at gøre.
Det var et flot træk, Olaf.
Tak! Mange tak.
Kan vi komme videre?
Lad os det.
Det er vist din tur, akkadier.
Lad os se, hvad du har, smukke.
Hvis du er insektet, hvilket er du?
Skorpionen.
Ikke dårligt.
Prøv du.
Se mig! Jeg er en ninja! Jeg kan flyve!
Ikke dårligt.
- Flot. - Ikke så ringe.
Lad os se, hvad De har.
Han udfordrede prinsessen.
Prøver du kræfter med pigen igen, Mathayus?
Du har tabt til hende før.
Tag ham!
Jeg ved snart ikke, hvis hår er pænest.
Kom så, Silda!
Du kan ikke skræmme prinsessen.
Her kommer den.
- Giv ham en lærestreg, Silda. - Den var god.
Så du det?
Skal vi danse hele natten, eller vil De slås?
Det må have gjort ondt.
Kobraen bider dig.
Har De en god udsigt, prinsesse?
Han taber!
Lad mig gætte.
Jeg slår benene væk under dig.
Det kalder jeg kurmageri.
Den mægtige Olaf.
Min broder!
Deres Nåde, jeg hedder Zulu Kondo, jeg er fra landet med den brændende himmel.
Kommander mig!
Deres Nåde, jeg er Agromael, en adelig vandal.
Det er en ære at kæmpe for Dem.
Hvilken dødelig vover at vække krigerne fra De dødes bog?
Jeg, Lord Talus, kalder Dem tilbage på Jorden for at kæmpe!
Jeg er Tsukai, skyggekriger fra Solens rige.
Hvad ønsker De, Deres Nåde?
"Ønsker, Deres Nåde?" En demonstration er vist på sin plads.
Dræb dem alle!
Ja, der er det.
Udmærket. Agromael bliver og vogter over mig,
mens dine lejesvende dræber en slange.
Tsukai, du skal gennemsøge himlene for mit bytte, Kobra,
og fortælle mig hans skjulested.
Når det er fundet,
skal du slagte Kobra og hans hær uden at vise nåde.
Du er sandelig tidligt oppe.
Jeg så et syn med en nedslagtning så brutal, at det vendte sig i min mave.
Så langt øjet rakte,
var der stirrende lig af mænd med åbne munde,
og skåret i stykker ned i møget.
Og hvad med os?
Vores hoveder skreg lydløst på træpigge.
Vores kroppe brændte på et ligbål.
Vi så da stadig bidske ud, gjorde vi ikke?
Er du her for at slås eller for hendes skyld?
Begge dele.
Jeg kan ikke lyve...
Hun er kommet ind under huden på mig og kravler dybere ind dag for dag.
Anfægter du min dømmekraft, fordi en kvinde er involveret?
Jeg sværger på min ufødte søn. Jeg er med dig hele vejen.
Til det sidste. Hvad det så end måtte være.
Til det sidste.
Gå til lejrens nordside nu.
Du der, få dem væk herfra. Kom nu. Fart på!
Det lyder ikke godt.
Silda, hvad sker der?
- Talus har vækket spøgelseskrigerne. - Spøgelseskrigere?
Medaljonen Gudernes øje har stor magt.
Hvis ejeren læser fra De dødes bog, vækkes krigerne fra underverdenen.
Bogen har været væk i tusinder af år.
Ikke væk. Den har været i vores kongefamilie i mange generationer.
Deres fader.
Han ville have givet sit liv for at beskytte den.
Så døde han godt.
Lad det ikke være forgæves.
Olaf, vi kæmper!
De tror ikke for alvor på hans sorte snak, gør De?
Kobra!
Jeg er her!
Få dit folk og dig selv i sikkerhed. Vi holder dem hen.
Tid til at knuse hoveder!
Jeg har set dig i mit syn, Skorpionkonge.
Se, hvad du er blevet til.
Du er en skændsel for dit folk og din dronning.
Din dronning regerer fra underverdenen. Skal du forenes med hende?
Jeg skal med glæde genforene jer.
Jeg kan tidsnok se hende,
men ikke på grund af dine kujonagtige hekserier.
Kujoner!
Kom så!
Var det alt, I havde?
Kom så. Hold børnene tæt ind til jer.
Et skridt ad gangen!
Sådan. Fremad. Fremad!
Åh, Silda. Hvor skal vi hen?
Hold ham!
På trods af dine strålende anstrengelser, kære hjerte, er Kobra stadig på fri fod.
Din eneste mission,
din eneste opgave er at vogte bogen.
Kan I mon klare det, I krigere af det æteriske spektakel?
Bogen må kun berøres af mig. Kun mig.
Herre, jeg frygter, Deres fjender fortsat er stærke.
De undervurderer dem på eget ansvar.
De er tæt på og udarbejder en plan.
Jeg kan også mærke noget.
Jeg kan føle, at dette kongerige...
Dette kongerige, det er mit.
Og det skal fejres, så kom.
Det er for tidligt at feste, Lord Talus. Vi må være beredte.
Det eneste, du skal være klar til, er at adlyde mig, slave.
Vi er krigere fra bogen, Deres Nåde. Ikke slaver!
Jo!
Jeg bestemmer, hvad I er. Slave!
Medmindre I savner jeres sarkofag,
vil jeg foreslå, at I holder mund og hæver jeres bæger
og gør klar til at feste!
Slave!
Slave, slave, slave! Slave!
Slave!
- Mathayus. - Det var vel en overraskelse.
Så let slipper du jo ikke af med mig.
Jeg troede, mit folk og jeg en dag kunne forlade junglen,
og vende tilbage til det land, der tilhører os.
Men med Talus’ monstre, der venter på at fortære os,
frygter jeg, vi går til grunde her.
Det er altid bedre at kæmpe og blive fortæret, selvom muligheden for frihed er lille.
Hvad nu?
Gør det, jeg altid gør i disse situationer.
Ja? Hvad er det?
Jeg kommer med min præmie og får min dusør, naturligvis.
Dusør?
Pengene er stadig det vigtigste.
Lad os håbe, Talus er enig i det.
Jeg er ikke lige med.
Det kommer De til. Jeg har en plan.
Nu da Ramusans mænd flygter for at redde deres liv,
vil vi snart have Kobras hoved.
Herfra bygger vi et imperium, der skal strække sig helt ud til ørkenen.
Hvem går der?
Meddel kongen, at vi er kommet tilbage med hans præmie!
Herre, De har gæster.
Send dem ind. Træd nærmere.
Sikke en dejlig overraskelse.
Jeg troede, I var forsvundet i kamp sammen med jeres objekt.
- Forsigtig, Herre. Det... - Stille!
Meget imponerende!
Og det er det også, hvis det er det, jeg tror.
Vores opgave var lidt vanskeligere
med dine bæster fra underverdenen, der dræber alt, der trækker vejret.
Ja. De er ikke særlig kræsne.
Man viser dem retningen og lader dem gå.
Jeg beklager, hvis I har haft problemer.
Men nu hvor De har prinsesse Silda og hovedet af Kobra,
kan De undskylde med mere guld.
Naturligvis, og meget velfortjent.
Og en invitation.
Til et bryllup!
Eller en henrettelse.
Det bliver et gilde uanset.
Hvad skal det være?
Det blev bryllup. Fantastisk.
Straks i morgen tidlig.
Vi behøver ikke vente på bryllupsnatten.
Har jeg noget at skulle have sagt?
Nej.
Jeg mener...
Du må lige spille med, broder. Vi vidste, det ville ske.
Vi må fokusere på den forhåndenværende opgave.
Ja! Ja!
- Olaf, er det sådan du koncentrerer dig? - Mathayus.
Silda havde ret.
Bogen er i skattekammeret, under lås og slå.
At dømme ud fra vagternes udtryk,
vil jeg gætte på, den er derinde.
Lad være med at fundere så meget, broder.
Det var din egen plan, og en god en endda. Se dem lige.
Vær ikke bekymret. Han har ikke forsøgt noget endnu.
Du har set hende. Ville du vente?
God pointe.
Lad os drikke hendes skål, for det offer hun bringer i embeds medfør.
- Må jeg. - Kvinde.
Ikke jeg.
Olaf, det er tid til kamp.
Olaf!
- Olaf! - Åh, gud! Jeg hader dig, Mathayus.
Du får fat i bogen, jeg finder medaljonen. Nu!
Hvordan kan det tage så lang tid?
Hvor meget smukkere kan du blive?
Så meget!
Tilgiv mig min kådhed.
Du er tilgivet.
Hvor er du, Mathayus?
Høfligheder er overvurderede.
Nu da skaftet er ude, er det tid til gennemboringen.
- Ren poesi, Deres Nåde. - Ja, det ved jeg.
Lad os ikke haste igennem denne vigtige aften.
Vi burde nyde resten af dagen.
Mathayus!
Det vil trods alt være
min sidste dag som uskyldsren mø.
Tag mig nu, Deres Nåde!
Tag mig!
Skynd dig! Nu ville være et godt tidspunkt.
Vær tålmodig, min kære Lady.
Det kan hurtigt nok blive overstået.
Rørte du hende? Lod du ham røre dig?
Han var den bedste nogensinde.
Tsukai!
Godnat!
Mit livs eventyr. Hvilken farce.
Giv mig medaljonen.
Signalet! Angrib!
Jeg beordrer jer til at adlyde mig.
Som De ønsker, Deres Nåde.
Nej! Du skal først sige besværgelsen, ellers er de ikke loyale mod dig.
Hvad?
Kvinder!
Og det siger du nu.
Det kalder jeg en skat.
Jeg vil have medaljonen. Nu!
- Følg ikke efter mig! Slå dem ihjel! - Med fornøjelse.
Hent Talus. Medaljonen er vores eneste håb.
Lad mig ordne heksen.
Okay.
Kom til far.
Den er tung.
Godt.
Ikke så godt.
Hej.
Talus ville have bogen.
Nej?
Det må du ikke!
Det er han ikke!
Du kæmper godt, dødelige. Vi kan tage dig med os.
Tilbringe evigheden med to tanketomme dyr og deres yndlingsheks?
Nej tak.
Du vil have Mathayus, men han bliver ikke hos dig.
Han tilhører mørket, ligesom os!
Han ønsker kun at dø.
Og du er Kobra.
Dit bedrag er den gift, der slår dine folk ihjel.
- Af vejen! - Forbier!
Bogen!
Vil du ikke den vej?
Så har du måske en chance.
Du burde vide, at man ikke trænger et dyr op i en krog.
Hvem kan redde dig nu?
Ved du hvad?
De dødes bog strømmer allerede rundt i kroppen på mig.
Den er bare pynt.
Kom bare. Lad dem tage mig. Lad dem fortære mig.
Jeg dukker op igen som et dårligt indfald og tilintetgører dig.
Dig først.
Du har været en værdig modstander.
Olaf.
Kom så!
Deres Nåde, krigerne fra De dødes bog
står til Deres rådighed.
Jeg er ked af, jeg bedrog dig.
Tilgiv mig.
Der er ikke noget at tilgive, Kobra.
Jeg er stolt af dig, min datter.
Det vil være en ære at slås side om side med Dem.
Slaget er forbi.
I hvert fald for mit vedkommende.
Mine folk er i gode hænder.
Fader?
Fader!
Min mester.
Du har gjort det godt.
Er der problemer?
Vil du have mere guld? Skal ske.
Det er ikke det, Deres Højhed.
Jeg har faktisk noget guld til Dem.
Det tilhørte Deres broder, Talus,
omkostninger til at reparere dette land er fratrukket.
Det tilhører Dem.
Jeg forstår ikke helt.
Det kunne jeg jo lige så godt selv have hentet i paladset.
Det er en dårlig idé.
Hvad mener du?
Med forlov, Deres Højhed er ikke velkommen her.
Dette folk vil ikke længere godtage et fremmed styre.
De er taknemmelige for alt, De har gjort for deres frihed,
men de er villige til at slås for at holde det sådan.
Er de det?
Men eftersom du er budbringer, kan du videregive dem det her.
Det er ikke noget, de kan bestemme.
Jeg er ikke deres budbringer, Herre. Jeg er deres konge.
Forventer du, at jeg bare uden videre accepterer, at du er konge?
Jeg forventer kun at få Deres respekt.
For mig selv og for folkene i dette land.
Hvis De leder efter et slagsmål,
skal De få det.
Du forbavser mig, akkadier.
Jeg troede, du havde byttet din adelighed for et par sække guld.
Det havde jeg også.
Men nu er jeg villig til at bytte med mit liv for at få det.
Jeg tror dig.
Og hvad enten jeg giver dig min velsignelse eller min klinge,
har du min respekt.
Men jeg må først diskutere det med mine generaler.
Når man er konge,
kommer ens kongerige altid i første række.
Men det var du godt klar over, var du ikke?
Danish